Еню Кювлиев
Бъбривата костенурка

chitanka.info

Живяла в една дълбока гора катерица, а в пясъка край реката — костенурка.

Веднъж катерицата поканила костенурката да й отиде на гости и да я нагости с лешници.

— Да дойда, съседке, но как ще се покача на дъба? Я виж колко е високо хралупата ти!

— Много лесно! — рекла катерицата. — Ще захапеш здраво опашката ми и аз ще те изкача.

— Добре!

Изпънала врат костенурката, захапала опашката на катерицата и прибрала краката си в корубата — да се не закачат по клоните.

От дърво на дърво, от клон на клон, катерицата започнала да скача така бързо, като че лети. След нея костенурката се мятала, бухкала се в клоните, ала се държала.

Но ето насреща им щъркелът.

— Добър ден, бабо Костенурке! Къде си се наканила тъй високо?

Зарадвала се костенурката на щъркеловия поздрав. Прищяло й се да му отвърне:

— Доб…

Но щом отворила уста, изтървала опашката на катерицата и бухнала на земята.

Натъртила се здраво и ядосана, отишла, та легнала пак на старото си място.

На другия ден катерицата пак дошла.

— Ти си сърдита, съседке, но аз не съм виновна. Ако беше мълчала, нямаше да си изпатиш. Хайде отново!

Много се искало на костенурката да опита лешниците на катерицата и се съгласила. От дърво на дърво, от клон на клон — ето ги близо до хралупата, но не щеш ли, излетяла врана и загракала:

— Какъв е този камък на опашката ти, катерице?

Обидила се костенурката, не могла да претърпи и се провикнала:

— Ти си камък! — И тупнала на земята. Набила се още повече…

Но катерицата дошла пак при нея.

— Ох, боже мой, колко ми се иска да ми дойдеш на гости и да те почерпя с лешници! Моля те, помълчи, докато те изкача в хралупата, а после разговаряй с когото си щеш и колкото искаш.

Тръгнали пак от дърво на дърво, от клон на клон. По всичко личало, че костенурката е поумняла, защото в път никому не отговорила. Ето и хралупата. Катерицата вече се докопала с предните крака за нея и започнала да се намъква вътре, подигайки опашката, та по-лесно да се навлече и костенурката.

— Ето ни най-после вкъщи! — радостно казала катерицата.

Вместо да помълчи още минутка, костенурката отворила уста:

— Слава бо… — И така бухнала на земята, че не могла да шавне от мястото си. Защото хралупата на катеричката била на цели осем метра високо!

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

Лого на Моята библиотека
http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.